Tekstityksen versionumero: 1.3 Päiväys: 24.03.2009
Suomennos: juzkaaz, pezz, Nemo, determined, jazzzombie, -
Snagglepuss, myttyli, SocomPredator, TolskiPannahinen, Juuseri, -
subtitles, KniL, zippi, odefix, Atskuli, Samuli23, Blarugh ja masa_90
Oikoluku: Chip
CHANGELING - VAIHDOKAS
TOSITARINA
LOS ANGELES 9. MAALISKUUTA, 1928
Walter, kulta.
- Aika nousta. - Kymmenen minuuttia vielä.
Olen pahoillani. Voit nukkua huomenna. Sitä varten lauantait ovat.
Seinää vasten. Tule.
Sain sen. Katso.
Istu. Aamiaisesi jäähtyy.
Murojen kuuluukin olla kylmiä.
Kulta, olemme perillä.
Tässä kirjasi. Mene vain.
Kyllä, rouva. Odottakaa hetki, niin haen valvojan.
Hän on tulossa. Hetki vain.
Pieni hetki vain. Hoida sinä tämä. En halua lähellekään.
Täällä valvoja. Miten voin auttaa?
Näytätte olevan ryhmälinjalla...
Valitettavasti jotkut kuuntelevat ryhmälinjoja. Me...
Mitä hän tekee?
- Voihan... - Onko kaikki kunnossa?
On. Rouvalla oli yhteyden kanssa ongelmia.
Hei. Kuinka koulussa meni?
Ihan hyvin. Opimme dinosauruksista.
Tappelin Billy Mankowskin kanssa.
- Mitä tapahtui? - Hän löi minua.
Löitkö takaisin? Hyvä.
Muistatko tärkeän säännön? Älä aloita tappelua vaan lopeta se.
- Miksi hän löi sinua? - Koska minä löin häntä.
Löitkö ensin? Miksi?
Hän sanoi, että isäni lähti, koska hän ei pitänyt minusta.
Isäsi ei tavannut sinua. Miksi hän siis ei pitäisi?
Miksi hän sitten lähti?
Koska syntymäpäivänäsi -
jotain muuta saapui postissa.
Se oli hieman sinua isommassa laatikossa. Tiedätkö, mikä se oli?
Asia nimeltä vastuu.
Joillekuille vastuu on maailman pelottavin asia.
Hän siis lähti, koska pelkäsi laatikossa olevaa?
- Typerää. - Sitä minäkin ajattelin.
Menikö radiokuunnelma ohi?
Taisi mennä.
Aika mennä sänkyyn.
Menemmekö huomenna elokuviin?
Kuulin, että Charlie Chaplinilta on tullut uusi elokuva.
Ja uusi jatkokertomus nimeltä Salaperäinen Lentäjä.
- Kuka se on? - Kukaan ei tiedä.
Se tekee hänestä niin salaperäisen.
Olenko liian painava kannettavaksesi?
Et vielä vuosiin.
- Haloo? - Täällä Margaret. Kuinka voit?
- Hyvin. - Jean ei pääse, ja olemme vajaalukuisia.
- Milloin hän ilmoitti olevansa sairas? - Noin puoli tuntia sitten.
- On hankala löytää ketään. - Entä Myrna?
- Hänellä olisi käyttöä lisätunneille... - Hän on kiireinen. Etkö voisi tulla?
En. Minä vain...
Lupasin Walterille vieväni hänet elokuviin ja...
- Vain neljään asti. - Hyvä on.
Vain neljään asti.
Nähdään.
Jääkaapissa on voileipä ja maitoa. Pyysin rouva Rileya ja hänen tytärtään -
- pistäytymään muutaman tunnin päästä. - Osaan huolehtia itsestäni.
Tiedän sen. He tarkastavat talon, eivät sinua.
Huomenna menemme elokuviin.
Sitten menemme junalla Santa Monicaan ja kävelemme laiturilla.
Kuulostaako se hyvältä?
- Olen kotona ennen pimeää. - En pelkää pimeää.
En pelkää mitään.
Tiedän.
Ole kiltisti. Rakastan sinua.
Linjat ovat tukossa täältä Ohioon.
Hän haluaa puhua jonkun johdossa olevan kanssa.
Tarvitsen tähän allekirjoituksesi.
Yritetään siirtää puhelumme suoraan Omahan puhelinvaihteeseen.
Pannaan tämä toimintaan nyt.
Christine. Toivoinkin tapaavani sinut.
Olen seurannut työraporttejasi ja olen todella vaikuttunut.
Kun ehdotin naisvalvojien palkkausta, esimieheni eivät pitäneet siitä.
Olet pärjännyt yhtä hyvin kuin mieskollegasi.
- Kiitos, herra Harris. - Ben, kuuntelisit.
Etsimme manageria uudelle Beverly Hillsin toimistollemme.
Jos olet kiinnostunut työstä, voisin kirjoittaa raportin...
- Se olisi hienoa. Kiitos paljon. - Selvä. Ehkä voisimme...
- Voisimmeko puhua maanantaina? - Totta kai.
Walter.
Kulta?
Walter, on aika tulla sisälle.
Suzie, oletko nähnyt Walteria?
En ole, rouva Collins.
Walter?
- Numero, kiitos. - Yhdistäisittekö poliisiasemalle?
- Yhdistän teidät. - Lincoln Heightsin osasto.
Nimeni on Christine Collins. Asun 210 North Avenue 23:ssa.
Ilmoitan kadonneesta lapsesta.
Millainen suhde teillä on lapseen, rouva.
- Hän on poikani. - Kuinka kauan hän on ollut kateissa?
En ole varma. Tulin juuri kotiin töistä.
Ehkä aamusta asti tai vain tunnin ajan.
- Oletteko etsinyt naapurustosta? - Tietenkin olen.
- Ehkä hän on menettänyt ajantajun. - Ei.
Hän pysyy aina talon lähellä, kun tulee pimeä.
- Voisitteko lähettää jonkun tänne? - Valitettavasti -
emme lähetä yksiköitä, jos katoamisesta on alle vuorokausi.
- Mitä? - Lapset palaavat yleensä aamuun mennessä.
Emme kykene etsimään jokaista karkaavaa lasta.
Ei. Walter ei tee koskaan tällaista.
Kaikella kunnioituksella, rouva, kaikki vanhemmat sanovat samaa.
- Pyydän. - En voi tehdä asialle mitään.
Otan ylös nimenne ja tietonne, mutta siinä kaikki aamuun asti.
Lapsenne palaa varmasti siihen mennessä.
Oletteko rouva Collins?
Muistamme ajatuksissamme jälleen rouva Christine Collinsia -
Lincoln Heightsista. Hänen nuori lapsensa, Walter Collins -
katosi lähes kaksi viikkoa sitten.
Vaikka hän ei ole seurakuntamme jäsen, -
rukoilemme tänään hänen puolestaan, kuten olemme rukoilleet päivittäin -
siitä asti, kun tunsimme hänen ahdinkonsa.
Radiossa ja sanomalehdissä on kerrottu, että Los Angelesin poliisilaitos -
tekee parhaansa löytääkseen lapsen.
Olen varma, että se on totta.
Mutta koska laitosta pidetään väkivaltaisimpana, rappeutuneimpana -
ja kyvyttömimpänä laitoksena Kalliovuorten tällä puolella, -
en ole varma, tietääkö se hyvää.
Joka päivä uusia ruumiita ilmestyy Mulhollandin varrelle -
ja kaupunkiemme ojiin poliisipäällikkö James Davisin -
ja hänen aseryhmänsä takia.
Joka päivä rehellisten kansalaisten tarpeet -
jäävät toiseksi ahneudelle ja oman hyödyn tavoittelemiselle.
Joka päivä tämä kaupunki uppoaa syvemmälle -
tuskan, pelon ja korruption likakaivoon.
Entisestä enkelten kaupungista, -
Los Angelesista, on tullut paikka, jossa suojelijoistamme -
on tullut sortajiamme.
Paikka, jossa lainvalvojat ovat lain yläpuolella.
3. HUHTIKUUTA, 1928
Olen kunnossa.
Ymmärrän. Soitan takaisin muutaman viikon kuluttua.
Kiitos oikein paljon.
Onko Las Vegasin kadonneiden osastolla?
Olen Christine Collins. Oletteko löytäneet kadonneita lapsia, -
jotka sopivat Walter Collinsin kuvaukseen?
Selvä. Eli soitatte sitten.
Soitan uudestaan viikon päästä, jos sopii. Kiitos paljon.
Kiitos.
DEKALB, ILLINOIS 20. HEINÄKUUTA, 1928
Kaksi dollaria.
Hemmetti, lompakko taisi jäädä kotiin. Voinko jäädä sen velkaa?
Ei luottoa. Maksa tai soitan poliisit. Olen kyllästynyt kaltaisiisi pummeihin.
En yritä päästä maksamatta. Jätin vain lompakkoni kotiin.
Käyn hakemassa sen. Viisi, enintään kymmenen minuuttia.
- Onko mitään vakuudeksi? - Parempaa vakuutta ei olekaan kuin oma liha ja veri.
Odota täällä, poika. Tulen kohta takaisin.
- Mutta... - Älä ala hankalaksi.
Hän on ystävällinen luottaessaan meihin.
Odota vain täällä, kun haen lompakkoni.
Kymmenen minuuttia, sitten soitan poliisit.
Hemmetti.
- Mihin numeroon? - Hei, Myrtle.
- Hei. - Harve täällä, kahvilan pitäjä.
- Hei, Harve. Totta kai. - Yhdistäisitkö sheriffi Larsenille?
Christine, minulla on ongelmia yhteyden kanssa. En pääse läpi.
Luulen niin. Se on varmaan parempi.
Kiitos.
- Rouva Collins? - Kyllä.
Olen ylikomisario J.J. Jones, Lincoln Parkin nuoriso-osastolta.
Osastoni hoitaa kaikki karanneiden ja kadonneiden lasten tapaukset. Myös poikasi tapauksen.
Hän on elossa, rouva Collins.
Paikallinen poliisi löysi hänet kaksi päivää sitten DeKalbista, Illinoisista.
Hän on turvassa ja vahingoittumaton.
Hän oli jonkun kulkurin mukana, josta on tehty etsintäkuulutus.
- Mutta hän on turvassa. - Todella paljon kiitoksia.
Kiitos.
Paljon lehdistöä.
Tarinallanne on onnellinen loppu. Ihmiset rakastavat sellaisia.
Paras pitää kiirettä, juna on saapumassa.
Perääntykää.
Kiitos. Annan lausunnon hetken kuluttua, -
mutta tärkeintä nyt on saattaa tämä rouva yhteen poikansa kanssa.
Odottakaa täällä, älkää tungeksiko.
Rauhassa.
Haluan esitellä teille poliisipäällikkö James E. Davisin.
- Mukava tavata. - Emme saa positiivista huomiota lehdistöltä, -
joten on hyvä olla paikalla mukavassa tapauksessa, vai mitä.
- Kyllä. - Onhan väkeni kohdellut teitä hyvin?
En voinut tehdä ilmoitusta ensimmäiseen vuorokauteen ja luulin, että...
Muodollisuudet unohtaen.
- Erittäin hyvin. - Hyvä.
Sitten voitte kertoa lehdistölle, että poliisilaitos...
Naiset. Odota hetki.
Jättäkää tilaa. Pitäkää heidät kauempana.
Ettekö aio...
Hän ei ole poikani.
Mitä? Mitä tarkoitatte?
- Hän ei ole poikani. - Varmasti erehdytte.
- En varmasti erehdy. - Hän on kestänyt viisi pitkää kuukautta.
Hän on laihtunut ja muuttunut.
- Tunnistaisin kyllä poikani. - Tarkoitan, että olette shokissa ja hän on muuttunut.
- Mikä on nimesi? Voitko kertoa nimesi? - Walter Collins.
- Se on yleinen nimi. - Missä asut, Walter? Tiedätkö osoitteesi?
Asun asunnossa 210 Avenue 23, -
Los Angelesissa, Kaliforniassa. Ja hän on äitini!
Ymmärrän teitä.
Olette vielä epävarma. Se on ymmärrettävää.
Tämän ikäiset pojat muuttuvat nopeasti.
Se on huomioitu tutkinnoissa.
- Ja hän on varmasti poikanne. - Tuo ei ole Walter.
Hän ei ole Walter sellaisena kuin hänet muistatte.
Siksi onkin tärkeää, että viette hänet kotiin koeajalle.
- Koeajalle? - Kyllä.
Kun hän on tutussa ympäristössä, -
ja olette antanut itsellenne aikaa toipua hänen muuttumisestaan johtuvasta shokista, -
huomaatte, että tämä on Walterinne.
Lupaan, vannon ja annan sanani. Tämä on poikanne.
Jos ongelmia ilmenee, tulkaa puhumaan minulle.
Hoidan asian.
Annan teille sanani. Luottakaa minuun.
Rouva Collins, hänellä ei ole paikkaa minne mennä.
Pyydän.
Ehkä en ajattele selkeästi.
- Selvä. - Aivan. Et ajatellut selkeästi.
Kiitos. Käänny ympäri.
- Miltä tuntuu saada poikanne takaisin? - Mitä ajattelitte, kun näitte hänet?
- Sitä on vaikea selittää. - Aluksi hän oli järkyttynyt.
Hän ei tunnistanut poikaa, mikä on täysin normaalia.
- Poika on käynyt läpi melkoisen koettelemuksen. - Miten voit, poika?
- Tuntuu varmasti hienolta olla kotona. - Niin tuntuu.
Poliisilaitoksemme on kiitollinen kovasta työstä, jonka DeKalbin sheriffintoimisto -
on tehnyt tämän iloisen jälleentapaamisen aikaan saamiseksi.
LAPD on aina omistautunut palvelemaan yhteiskuntaa.
Voimmeko ottaa kuvan äidistä ja pojasta, ylikomisario?
Tietenkin. Olkaa hyvä.
Pidelkää toisianne. Olkaa hyvä.
- Katso tänne, Walter. Hymyile. Yksi vielä. - Siitä tuli hyvä.
Yksi vielä.
Onko voileipä hyvää?
- Haluaisitko lisää maitoa? - En.
- En, kiitos. - En, kiitos.
Olet yltä päältä noessa. Sinun pitäisi mennä kylpyyn.
Pyjamat ovat sängyn päädyssä.
- Oletko kunnossa? - Kaaduin. Typerä amme.
Ei se mitään.
Sinut on ympärileikattu.
Ulos.
Liikettä.
Viimeksi, kun mittasin Walterin... Viimeksi, kun mittasin poikani, -
hän oli monta senttiä pitempi kuin sinä olet tällä hetkellä.
Kuka olet?
Mitä teet täällä?
Kuka olet?
- Hän ei ole poikani. - Rouva Collins...
En tiedä, miksi hän väittää olevansa poikani, mutta hän ei ole Walter.
- On tapahtunut erehdys. - Luulin, että annamme hänelle aikaa sopeutua.
Hän on seitsemän senttiä lyhyempi. Olen mitannut hänet kaavioon.
Ehkä mittauksesi ovat pielessä. Uskon, että tähän kaikkeen on järkevä selitys.
Hänet on ympärileikattu. Walteria ei ole.
Rouva Collins.
Poikasi oli viisi kuukautta kadoksissa. Ainakin osan siitä ajasta -
hän oli vielä tunnistamattoman kulkurin seurassa.
Kuka tietää, mitä sellainen häiriintynyt henkilö on saattanut tehdä.
Hän on saattanut ympärileikkauttaa poikasi. Hän on saattanut...
Tehdä hänestä lyhyemmän?
- Miksi ette kuuntele minua? - Minä kuuntelen, hitto vieköön.
Ymmärrän tunteenne. Hän on muuttunut, ei epäilystäkään.
Olette molemmat käyneet läpi hirveän koettelemuksen, siksi hän tarvitseekin -
rakkauttasi ja tukeasi ollakseen taas oma itsensä.
Hän ei ole poikani.
Miksi teette tämän, rouva Collins?
Pystytte varsin hyvin pitämään huolta pojasta.
Palkkanne riittää Walterin tarpeisiin, -
joten en ymmärrä, miksi pakoilette velvollisuuttanne äitinä.
En pakoile mitään! Vähiten velvollisuuksiani!
Huolehdin jopa tuosta pojasta tällä hetkellä, koska olen kaikki, mitä hänellä on!
Minua huolestuttaa se, että lopetitte poikani etsimisen.
Miksi meidän pitäisi etsiä jotakuta, jonka olemme jo löytäneet?
- Koska ette ole löytäneet häntä. - Pojan henkilöllisyys on todettu -
lasten tunnistamisalan ammattilaisten toimesta.
- Ihmisten toimesta, jotka tietävät, mitä tekevät. - Minäkö en tiedä?
Olen pahoillani.
Arvostan kaikkea, mitä tämä osasto on tehnyt, ja tiedän, kuinka kovasti teette töitä.
Arvostan todella, enkä halua aiheuttaa minkäänlaisia ongelmia.
On tapahtunut kauhea virhe, -
ja teidän täytyy auttaa minua korjaamaan asiat, jotta löytäisin poikani, -
ennen kuin on liian myöhäistä.
Olkaa kiltti.
En vie enempää aikaanne. Anteeksi, että hermostuin näin.
Olen todella pahoillani.
- Niin, ylikomisario? - Sara, soita tohtori Tarrille.
Kyllä, sir.
Rouva Collins? Tohtori Earl W. Tarr.
Ylikomisario Jones lähetti minut. Konsultoin hänen kanssaan nuorisorikoksista.
- Voinko tulla sisään? - Kiitos että tulitte.
- Aloin jo uskoa, ettei hän uskonut minua. - Olen nyt täällä, ja laitamme asiat kuntoon.
Missä poika on?
Siinähän hän on.
Komea nuori mies.
Hän taitaa olla perinyt teidän silmänne. Nenäkin muistuttaa teidän nenäänne.
Hän on todella hyvässä kunnossa tapahtuneen huomioon ottaen.
Todella sitkeä poika teillä, rouva Collins.
- Luulin, että tulitte auttamaan minua. - Niin tulinkin.
Ylikomisario Jones sanoi, että poika on kokenut vakavia fyysisiä muutoksia -
ja pyysi minua käymään pojan luona, jotta rauhoittaisin teidän äidinhuolianne.
Äidinhuoleni eivät koske häntä, koska hän ei ole poikani.
Tuollaiset puheet eivät tee hyvää pojan itsetunnolle.
Ylikomisario Jones sanoi jotain pituuden muutoksesta.
Niin.
Tule.
Seinää vasten.
Hän on seitsemän senttiä lyhyempi.
Ei mikään mysteeri, rouva Collins.
On todettu, että trauma saattaa vaikuttaa lapsen kasvuun.
Viimeisten viiden kuukauden aikainen stressi on saattanut kutistaa hänen selkärankaansa.
Se on epätavallista, mutta hyvinkin mahdollista.
Entä ympärileikkaus?
Todennäköisesti kaappaaja piti sitä sopivana.
Onhan ympärileikkaus hygieenisessä mielessä hyvä.
Sen on täytynyt olla hetkittäin todella traumaattista.
Ei ole ihme, että hänen muistinsa on mennyt.
Tälle kaikelle on hyvä, lääketieteellinen selitys.
Mutta ei ole väärin kysyä asioista.
Sinun täytyy saada tietää muutoksista, jotka poika on kokenut ollessaan poissa.
Eikö minun pitäisi tietää, onko hän poikani vai eikö?
- Olen äiti. - Jolloin teillä ei ole objektiivista näkemystä.
Katsotte äärimmäisten tunteiden prisman läpi poikaa, -
joka on muuttunut sitten viime näkemän. Hän ei ole sama poika, joka lähti täältä.
Kuten ei sotaan lähtenyt poikakaan ole sama poika palattuaan.
Äidin sydän, jota vaistot ja tunteet ohjailevat, -
näkee muutokset ja kapinoi...
Väittää, ettei tässä ole hänen poikansa.
Se ei muuta totuutta.
Voin panna teoriani objektiiviseen testiin, rouva Collins.
Entä te?
Tämä on todella törkeää!
Rauhoittukaa ja kuunnelkaa.
Ei, vaan kuunnelkaa te.
Tämä niin sanottu tohtorinne marssitti minua taloni lähistöllä -
kuin jotain huolimatonta äitiä, joka ei tunne omaa poikaansa.
- Ja mitä hän sai selville? - Hän sai selville, mitä odottikin, -
jonka te selvästikin kerroitte hänelle.
Rouva Collins. Siinä ei ole mitään hävettävää.
Kyse ei ole siitä, häpeänkö vai en.
Te tuhlaatte aikaanne, joka teidän täytyisi käyttää poikani etsimiseen.
Mutta raportti on lopullinen, rouva Collins.
Haluan nähdä sen raportin, jotta voin osoittaa sen vääräksi, -
ennen kuin se menee eteenpäin.
- Selvä. - Niin. Hyvää päivänjatkoa.
Söin jo. Voinko mennä nyt huoneeseeni?
Kyllä.
Hyvää yötä, äiti.
Älä sano noin!
En ole äitisi!
Haluan poikani takaisin.
Et ole poikani!
Haluan poikani takaisin.
Haluan oman poikani takaisin!
Sinä hemmetti!
Haluan poikani takaisin.
En olisi saanut huutaa sinulle.
Olet vain lapsi, -
etkä taida tietää, mitä teet ja kuinka paljon satutat.
Sinun täytyy ymmärtää, että poikani on elämäni.
Minulla ei ole muuta.
Ajattelee poliisi tai maailma mitä hyvänsä, -
sinä ja minä -
tiedämme molemmat totuuden.
Tiedämme molemmat, että sinä et ole Walter.
Sinun täytyy kertoa heille, ettet ole poikani, -
jotta he voisivat löytää poikani.
Pyydän.
Puhutaan huomenna.
Onko rouva Christine Collins puhelimessa?
- On. - Nimeni on Gustav Briegleb.
Toimin pastorina Saint Paulin presbyteerikirkossa.
Olen kuunnellut radiolähetyksiänne. Kiitos.
- Oletteko lukenut tämän aamun Timesin? - En.
Vilkaiskaa sitä ja tulkaa tänne seurakuntaan aamiaiselle -
tunnin sisällä. Meidän täytyy tavata.
Haloo?
"Salaperäinen tapaus... Toimiessaan Los Angelesin poliisilaitoksen pyynnöstä, -
lastenlääkäri, tohtori Earl W. Tarr tutki Walter Collinsin -
määritelläkseen syyn painonlaskuun, sekavuuteen ja väsymykseen, -
jotka ovat alkaneet ilmetä pojan palattua äitinsä luo viime maanantaina."
Eikö olekin mukava virke?
"Ovat alkaneet ilmetä pojan palattua äitinsä luo."
Se ei pelkästään suoraan väitä, että te olisitte pojan äiti, -
mutta joku voisi päätellä, että te olette jotenkin vastuussa näistä muutoksista.
Sekä poliisilaitoksen olevan huolissaan pojan hyvinvoinnista -
hänen ollessaan teidän huostassanne. Kokeilkaa munaa. Se on hyvää.
"Tutkin pojan perusteellisesti, tohtori Tarr sanoo.
Hänellä on selvästi jotain sanottavaa.
- Ajan kanssa...'" - Hän kertoo poikamaisen tarinansa asiasta, -
mutta ei ennen kuin luottaa kuuntelijaansa.
Se tässä puuttuu, luottamus tämän poikaraukan tarinaan.
Tutkimuksissani en löytänyt mitään, mikä olisi LAPD:n tuloksia vastaan.
Miksi he tekevät tämän?
He välttävät myöntämästä virhettään, että he olisivat tuoneet väärän pojan.
Tietenkin kaikki lukijat, joilla on puoletkin aivoistaan jäljellä, ymmärtävät sen heti.
Se ei valitettavasti sisällä puoliakaan Timesin lukijakunnasta.
Rouva Collins, olen ottanut elämän- tehtäväkseni valaista kaikki ne asiat, -
joita LAPD ei tahtoisi kenenkään meidän tietävän.
Laitosta johdetaan väkivallalla, väärinkäytöllä, murhilla, -
lahjonnalla ja pelottelulla.
Astuessaan virkaan kaksi vuotta sitten päällikkö Davis sanoi...
Pidämme otteemme Los Angelesin katujen asemiehiä vastaan.
Haluan heidät kuolleina, en elävinä.
Aion nuhdella jokaista konstaapelia, joka osoittaa yhtään armoa rikollisille.
Hän valitsi 50 kaikkein väkivaltaisinta poliisia, -
antoi heille konekiväärit ja luvan ampua jokaista, joka tulisi heidän tielleen.
Hän kutsui heitä asejoukoiksi.
Ei lakimiehiä, oikeudenkäyntejä, kysymyksiä, pidätyksiä eikä tutkintoja.
Vain kasoittain ruumiita.
Ruumiita ruumishuoneilla, sairaaloissa sekä tien reunoilla.
Ei siksi, että LAPD olisi halunnut poistaa rikollisuuden. Ei.
LAPD halusi poistaa kilpailun.
Pormestari Cryer ja puolet voimista ovat tekemisissä uhkapelien, -
prostituution ja mustan pörssin kanssa.
Kun antaa ihmisten tehdä, mitä he haluavat, -
kuten Herra teki paratiisissa, he tekevät juuri niin.
Tämä poliisilaitos ei suvaitse toisin- ajattelua, vastaväitteitä eikä nolaamista.
Te olette tilanteessa, jossa voitte nolata heidät, eivätkä he pidä siitä.
He tekevät kaiken voitavansa kumotakseen teidät.
Olen nähnyt sen liian monta kertaa, että en voi erehtyä.
Siksi halusin tavata teidät. Jotta tietäisitte, mihin olette joutumassa.
Lisäksi auttaakseni taistelemaan vastaan, jos niin haluatte.
Pastori, arvostan kaikkea, mitä teette -
ja sanotte, mutta en ole tehtävällä.
Haluan vain poikani kotiin.
Rouva Collins, monia poikia on uhrattu täällä tilanteista johtuen.
Poikanne ei ikävä kyllä ole ensimmäinen.
Jos teette asiat oikein, hän voisi olla viimeinen.
Hänellä on kaksi reikää, jotka pitää paikata.
Hän pani vastaan, mutta sain asian hoitoon.
- Ja? - Poikanne ylemmät etuhampaat -
olivat erillään pienen kudoksen takia.
Hampaidenvälissä on pieni rako. Tuolla pojalla ei sellaista ole.
Voiko se muuttua iän mukaan? Niin he sanovat.
Se voi olla mahdollista, mutta kudos Walterin hampaiden välissä estää sen tapahtumasta.
Väliä ei saa pienemmäksi ilman leikkausta, jossa poistetaan kudosta.
Voin heti sanoa, ettei hänellä ole koskaan ollut sellaista leikkausta.
Suostutteko kirjoittamaan sen todisteeksi paperille?
Anteeksi kielenkäyttöni, mutta totta helvetissä.
Kuulostaa siltä, että puudutusaine alkaa haihtua.
Toisaalta, voisin kirjoittaa sen todistuksen ensin.
Annetaan pikku kaverille jotain ajateltavaa.
Jos niin on, hän on muuttunut suunnattomasti. Tiedätkö, kuka olen?
Olette opettaja.
Kyllä, mutta jopa opettajilla on nimet. Mikä minun on?
Minä en muista. Tunnen teidät, mutta en muista nimeänne.
Rouva Fox. Mene nyt istumaan paikallesi.
En sanonut mene istumaan. Mene istumaan paikallesi, sille joka on määrätty sinulle.
Täytyyhän sinun tietää, mikä se on. Olet istunut siinä jo yli vuoden.
Rouva Collins, jos hän on poikanne, syön viivoittimeni.
En vain kirjoita sitä paperille, voin myös todistaa sen oikeudessa, -
tai vaikka itse presidentti Calvin Coolidgelle, jos minun täytyy.
Kiitos.
Nähdään illalla radiolähetyksessä. Onnea.
Rouva Collins, nopea kysymys.
Rouva Collins.
- Hei. Nimeni on Christine Collins. Huomenta. - Huomenta.
Maaliskuun 10. päivä yhdeksänvuotias poikani Walter Collins katosi.
Viiden kuukauden tutkinnan jälkeen Los Angelesiin tuotiin poika DeKalbista, Illinoisista.
He kertoivat minulle ja kaikille teille, että se poika oli minun. Hän ei ollut.
LAPD teki virheen, ja se on syy oletetulle muodonmuutokselle.
Minulla on opettajien ja lääkärien kirjeitä, jotka vahvistavat, ettei hän ole poikani.
Käyn kopioimassa ne ja te saatte ne huomenna.
Olen antanut LAPD:lle mahdollisuuden myöntää heidän virheensä, -
ja aloittaa poikani etsinnät uudelleen.
Koska he eivät ole tehneet niin, minulla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin tulla julkisuuteen.
Ja toivon, että tämä saa heidät viemään loppuun sen, minkä he aloittivat, -
ja tuomaan poikani takaisin kotiin. Kiitos paljon.
Morelli!
Etsi se Collinsin nainen ja tuo hänet tänne. Ja Bill, tuo hänet takakautta.
Kyllä, sir.
- Tätä tietä, neiti. - Miksi menemme takakautta?
Ylikomisarion määräys. Etupiha on täynnä toimittajia.
Istukaa alas, olkaa hyvä. Ylikomisario Jones tulee hetken päästä.
Hei! Tahtooko joku ottaa puhelun Kanadan poliisilta? Ybarra?
Ovatko he kadottaneet hirven?
Täällä laittomasti asuva nuori täytyy kuljettaa takaisin Kanadaan.
Hän asuu serkkunsa maatilalla lähellä Riversidea, Winevillessa.
- Tahdotko tapauksen? - Hyvä on. Ei ole parempaakaan tekemistä.
Rouva Collins. Voitte jättää pojan tänne. Hänestä pidetään kyllä huolta.
Istukaa. Olette aiheuttanut meille melko paljon harmia, rouva Collins.
Tapauksestanne on tullut häpeätarha koko poliisivoimille.
- Tarkoituksenani ei ollut saattaa ketään häpeään. - Ei tietenkään.
Olitte vain kohtelias kertoessanne lehdille, että emme erota kahta poikaa toisistaan.
Kaikki ne kuukaudet, jotka olemme olleet tapauksenne kimpussa.
Yritättekö tehdä meistä naurunalaisen? Sitäkö se on? Nautitteko tästä?
En tietenkään. Haluan löytää poikani.
Tiedättekö, mikä ongelmanne on, rouva Collins? Yritätte välttää velvollisuuksianne äitinä.
- Mitä? - Tehän nautitte vapaudestanne, eikö totta?
Nautitte siitä, ettei teidän tarvinnut huolehtia nuoresta pojasta.
Saitte mennä minne tahansa, tehdä ihan mitä tahansa, nähdä ketä tahansa.
Mutta sitten löysimme poikanne ja toimme hänet teille takaisin.
Ja nyt hän on teille rasite. Ja siksi keksitte tämän tarinan, -
jotta voisitte sysätä hänet yhteiskunnan kasvatettavaksi.
- Eikö se olekin totta? - Ei ole.
Eikö? Jopa poika itse sanoo olevansa teidän. Miksi hän tekisi niin?
- Miten hän tietäisi tehdä niin? - En tiedä. Tiedän vain, että hän valehtelee.
Ehkä niin. Ehkä hän on valehtelija. Mutta niinhän hänet on koulutettu, eikö totta?
Olette molemmat synnynnäisiä valehtelijoita.
Olette valehtelija ja kiusankappale, ja jos minulta kysytään, -
- teillä ei ole asiaa Los Angelesin kaduille. - Hetkinen nyt.
Koska joko tiedätte valehtelevanne, tai sitten ette erota, valehteletteko vai puhutteko totta.
Joten kummasta on kyse?
Oletteko välinpitämätön äiti? Vai ainoastaan hullu?
Koska omasta näkökulmastani ne ovat ainoat vaihtoehdot.
Minä en aio kuunnella tällaista.
Tarvitsetko asiantuntijoita? Lääkäreitä? Minulla on muutama. Matroona?
- Rouva Collins, väitättekö vielä, ettei poika ole teidän omanne? - Kyllä.
- Älkää pistäkö vastaan. - Mitä? Ei! - Te vain satutatte itseänne.
Mitä te teette? Ette voi tehdä näin.
- Saattakaa vanki Los Angelesin keskussairaalan psykiatrian osastolle. - Mitä?
Kertokaa siellä, että syytetty väittää poliisin sekä muiden huijanneen häntä.
Olemme antaneet hänelle pojan ja yrittäneet -
saada hänet luulemaan pojan omakseen, kun hän sen kieltää.
- Viekää hänet. - Ei, ei, ei.
- Pyydän. - Tulkaa, rouva Collins.
Tätä tietä.
Olemme tunteneet rouva Collinsin 10. maaliskuuta 1928 lähtien, -
jolloin hän ilmoitti yhdeksänvuotiaan poikansa, Walterin, kadonneeksi.
Poika oli kadoksissa elokuuhun 1928 asti.
Pojan palattua rouva on yhä valittanut poikaansa kadonneeksi.
Rouva on vaatinut useasti pojan etsintöjen jatkamista.
Rouva kärsii vainoharhaisuudesta ja todellisuudesta eksymisestä.
Hän saattaa olla uhka itselleen tai toisille.
Suosittelemme hänen siirtämistään mielisairaalaan, kunnes hänen järkensä palaa.
- Jälleen uusi koodi 12. - Nimi?
- Collins, Christine. - Tämä on väärinkäsitys.
- Todentamisviranomainen? - Ylikomisario J.J. Jones, Lincoln Heightsista.
- Älkää. Poliisit yrittävät rangaista minua... - Jos tuo jatkuu, niin päädytte pakkopaitaan.
- Sitäkö haluatte? - En, rouva.
Käyttäytykää sitten. Koodi 12.
Voi luoja.
Lopettakaa!
- Jalat levälleen. - Mitä?
Leveämmälle.
Sisään. Tämä on huoneenne.
Lääkäri on jo lähtenyt. Hän ottaa teidät vastaan huomenna.
- Saanko puhua paikan johtajalle? - Valitan.
Huoneeni! Ei, ei, tämä on minun huoneeni.
- Saanko käyttää puhelinta? - Puhelinoikeudet ansaitaan hyvällä käytöksellä.
Teiltä kielletään lehdet, radio, kirjat ja terävät esineet.
- Tämä on omaksi parhaaksenne. - Kuunnelkaa minua.
Huoneeni. Ei, tämä on minun huoneeni.
Minun huoneeni.
Ei, tämä on minun huoneeni.
Huoneeni.
Huoneeni! Huoneeni! Huoneeni!
He antoivat huoneen minulle!
Onko teillä ongelma?
Se vain ylikuumeni. Kohta se taas toimii.
Voisitteko auttaa minua? Etsin Northcottin tilaa Winevillesta.
Northcottin tilaa?
Aivan niin.
Olette melkein perillä.
Seuraatte tätä tietä länteen -
noin viiden kilometrin verran.
Käännytte sitten oikealle.
Seuraatte sitä tietä eteenpäin, niin löydätte perille.
Onko siellä jotain meneillään?
Ei. Asiani koskee vain erästä nuorta.
- Kiitos avusta. - Ei kestä.
Onko täällä ketään?
Hei!
Tule tänne!
Olen poliisi! Minulla on etsintäkuulutus alaikäisestä pojasta nimeltä Sanford Clark.
Avatkaa ovi ja astukaa syrjään.
Paikoillasi!
Lopeta tai painan naamasi lattian läpi!
- Lopeta! - Hyvä on.
Anna kätesi tänne.
Mene istumaan.
Luoja.
Mikä sinua oikein vaivaa? Etkö tiennyt poliisin vastustamista lainvastaiseksi?
Mitä sillä on väliä?
Lähetämme sinut takaisin Kanadaan.
Ei se ole maailmanloppu.
Mitä?
Et saa viipyä Yhdysvalloissa loputtomiin.
- Eikö sanaakaan rouva Collinsilta? - Emme ole kuulleet hänestä.
Käy hänen kotonaan katsomassa, että hän on kunnossa. Ellei häntä näy, kysy naapureilta.
- Ota selvää, mitä he tietävät. - Ilman muuta.
KGF toivottaa pastori Gustav Brieglebin Saint Paulin presbyteerikirkosta tervetulleeksi.
Tässä pastori Gustav A. Briegleb Saint Paulin presbyteerikirkosta, -
kertomassa teille herran sanomaa radio KGF:llä, hyvää iltaa.
Toivoin saavani vieraan tänä iltana, mutta valitettavasti hän ei päässyt paikalle.
Koska hän ei voi olla täällä kertomassa, mitä kertoi lehdistölle iltapäivällä, -
yritän selostaa tilanteen parhaani mukaan.
Kerron teille, mitä tapahtui ja aion kertoa sen teille joka ilta, -
kunnes joku tekee jotakin asialle.
Desert Local, juna numero 45, saapuu raiteelle kaksi viiden minuutin kuluttua.
Haluaisin lipun Kanadaan. Albertaan tai Vancouveriin, kumpi tahansa lähtee tänä iltana.
Mikään ei näyttäisi menevän sinne tänä iltana. Paras vaihtoehto olisi mennä Seattlen junaan.
- Siellä voitte vaihtaa tai ajaa rajan yli. - Se käy hyvin.
- Meno-paluu? - Pelkkä meno.
Se tekee 15 dollaria.
- Olkaa hyvä. - Kiitos ja hyvää matkaa.
Aamiainen on puolen tunnin kuluttua.
Minun täytyy tavata johtava lääkäri.
Ruokasali on aulan vieressä. Lääkäri kutsuu teitä kun on valmis.
Sinun pitäisi syödä.
Syöminen on normaalia. Parempi tehdä kaikkensa näyttääkseen normaalilta.
Se on ainoa mahdollisuutesi.
Nimeni on Carol Dexter, entä sinun?
Christine Collins.
Syö kaikki. Se on vaikeaa, mutta sinun täytyy yrittää.
Kuulin heidän keskustelevan sinusta. Olet täällä koodilla 12, poliisien toimesta.
Henkilökunta ajattelee, että jos poliisi tuo sinut, olet täällä hyvästä syystä.
Sille ei ole hyvää syytä.
Olen täysin järjissäni ja aion selittää sen heille.
Miten?
Mitä terveempää yrität esittää, sitä hullummalta vaikutat.
Jos hymyilet liikaa, olet harhainen tai hysteerinen.
Jos et hymyile, olet masentunut.
Jos olet neutraali, olet tunteellisesti eristäytyvä ja mahdollisesti katatoninen.
- Olet ajatellut asioita paljon. - Niin olen. Etkö ymmärrä?
Olet täällä koodilla 12 kuten minä.
Olemme täällä samasta syystä. Me molemmat suututimme poliisit.
Huomaatko tuon naisen?
Hän oli naimisissa poliisin kanssa, joka hakkasi häntä.
Kun hän yritti kertoa siitä jollekulle, hänet tuotiin tänne.
Ja hän, -
poliisi hakkasi hänen veljensä. Mursi molemmat kädet.
Ja hän aikoi kertoa lehdille...
- Entä sinä? - Työskentelen öisin.
Tiedäthän, työskentelen öisin...
Keskustan klubeilla.
Eräs asiakas hakkasi minua, eikä lopettanut. Joten tein rikosilmoituksen.
Ilmeni, että hän oli poliisi. Seuraavaksi olinkin täällä.
- Eivät he voi tehdä näin. - Pelleiletkö?
Kaikki tietävät naisten olevan heikkoja.
Pelkkää tunnetta. Ei järkeä, päässä ei liiku mitään.
Naisten sanoessa jotain sopimatonta he ovatkin sekaisin.
Anteeksi kielenkäyttöni.
Jos olemme hulluja, kenenkään ei tarvitse kuunnella meitä.
Uskoisitko ennemmin seonnutta naista, joka käy poliisien rehellisyyttä vastaan vai poliisia?
Tänne päädyttyämme joko opimme käyttäytymään tai emme pääse kotiin.
Tai menemme kotiin kuten hän.
Lopeta! Lopeta, pyydän.
Clark.
Sanford Clark?
Täällä.
Paperit saapuivat. Sinut karkotetaan Kanadaan ylihuomenna.
Sikäläinen poliisi päättää, mitä sinulle tehdään.
Toivottavasti ymmärrät nyt, ettei laiton rajanylitys kannata.
Odottakaa!
Haluaisin puhua sille poliisille, joka toi minut tänne.
- Hänellä on varmasti tärkeämpääkin... - Olkaa kiltti. Se on tärkeää.
- Christine Collins. - Kiitos. Rouva Collins.
Tohtori Jonathan Steele. Istuutukaa.
Toivottavasti vierailunne on sujunut mukavasti tähän asti.
- Kyllä. - Todellako?
Luulisi sen olevan aluksi vaikeaa.
Oli se. Tietysti se oli vaikeaa, mutta tarpeeksi mukavaa.
Näköjään teiltä on otettu verikoe.
Wasserman-koe. He sanoivat tarkistavansa, onko minulla kuppa, koska se vaikuttaa mieleen.
Vaivaako teitä ajatus, että joku haluaa tarkistaa, onko teillä kuppa?
Ei, sillä he sanoivat sen olevan normaalikäytäntö.
Aivan, normaalikäytäntö. Meidän on varmistettava kaikki mahdollisuudet.
Voin kuvitella, -
että joku voisi pitää sitä epämiellyttävänä, mutta minä ymmärsin.
Kansionne mukaan uskoitte poliisin vaihtaneen -
väärän pojan poikaanne.
En sanonut, että hän oli väärä poika. Hän ei vain ole minun poikani.
He toivat minulle eri pojan. Oma poikani on yhä kadoksissa.
Se on outoa, koska minulla on tässä lehtiartikkeli, -
jonka kuvassa te olette rautatieasemalla toivottamassa poikanne tervetulleeksi.
Tehän olette tässä kuvassa?
- Kyllä. - Niin.
- Olen. - Joten aluksi hän oli poikanne, -
ja nyt ei ole.
Oletteko jo pitkään kokenut ihmisten muuttuvan joksikin toisiksi?
- Ihmiset eivät muutu. - Ettekö usko ihmisten muuttuvan?
En minä niin...
- Eivätkö poliisit vainoa teitä? - Eivät.
Eivät niin. Poliisin tehtävä on suojella teitä.
- Niin. - Todellako?
Kyllä.
Outoa, koska kun teidät otettiin sairaalaan, -
kerroitte päähoitajalle poliisin juonittelevan rangaistakseen teitä.
Joten joko sairaalan henkilökuntakin juonittelee teitä vastaan, -
tai muutatte tarinaanne.
Onko teillä usein vaikeuksia erottaa todellisuutta kuvitelmasta, rouva Collins?
Ei.
Anteeksi, että jouduitte tulemaan tässä säässä, mutta poika on vaatinut sitä.
Ei se mitään. Kuuntelen hänen sanottavansa ja menen kotiin kuivattelemaan.
Siellä sataa kaatamalla, joten tämän on paras olla tärkeää.
Sinäkö taas?
Katsotaanpa.
No?
Tämä ei ole helppoa.
Ei ollut tänne ajaminenkaan kaatosateessa.
Serkkuni on Gordon Northcott.
Hän omistaa sen tilan, mistä löysitte minut.
Hän sanoi, että voin asua siellä, jos vahdin paikkaa hänen ollessaan poissa -
ja teen kotitöitä.
Hän lupasi, että voin viipyä niin kauan kuin haluan.
Luulin sen tarkoittavan, että voin myös lähteä kun haluan.
Väitätkö hänen pitäneen sinua vankina?
Paskat. Kun saavuin sinne, juoksentelit vapaana kuin taivaan lintu.
- Olisit voinut lähteä milloin haluat. - En.
Mitä tämä on? Jokin peitetarina sille, miksi olet maassa laittomasti?
- Ei ollenkaan. - Minulla ei ole aikaa tällaiseen.
- Kuunnelkaa! Hän sanoi... - Mitä? Mitä hän sanoi?
Että jos yrittäisin lähteä, hän tappaisi minut.
Ette ymmärrä, millainen hän on.
Mitä teimme. Mitä hän pakotti minut tekemään.
Hyvä on. Aloitetaan sitten alusta.
Mitä hän pakotti sinut tekemään?
- Tapoimme eräitä lapsia. - Mitä?
En olisi halunnut, vannon sen. Hän pakotti minut auttamaan häntä.
Hän sanoi, että jos en auttaisi, niin hän tappaisi myös minut.
Teidän on autettava minua, pyydän. Olen todella peloissani.
En halua joutua helvettiin tapettuani lapsia.
Keitä lapsia? Mitä tarkoitat?
En tiedä. En koskaan saanut tietää heidän nimiään.
Nimiä? Montako?
- Montako heitä oli? - Yhteensä?
Suunnilleen 20.
- Ei, sinä valehtelet. - En! Se on totta, minä vannon!
- Kerrot minulle tappaneesi 20 lasta? - Kyllä! Suunnilleen 20.
Lopetin laskemisen jonkin ajan jälkeen.
Gordon sanoi, että ehkä yksi tai kaksi on saattanut karata.
- Mutta... - Ei.
Kukaan ei voi tuosta vain tappaa 20 lasta.
Me tapoimme.
Miten?
Useimmin meillä oli vain yksi tai kaksi.
Joskus kolmekin.
Tiesin aina, milloin olimme lähdössä hakemaan lisää.
Hän siivosi auton.
Tarkisti, että renkaat olivat kunnossa.
Tarkisti moottorin.
Koska hän pelkäsi, että auto hajoaa -
ja jäisimme kiinni.
Menimme aina eri suuntaan.
Emme käyneet koskaan kahdesti samassa kaupunginosassa.
Joskus ajelimme monta tuntia, kunnes löysimme jonkun.
Siinähän sinä olet! Olemme etsineet sinua kuin hullut.
- Oletteko? - Kyllä vaan.
Vanhempasi ovat olleet onnettomuudessa.
Ja he lähettivät meidät etsimään sinut. He ovat loukkaantuneet todella pahasti.
Poliisi vei heidät sairaalaan, mutta heillä ei ollut aikaa etsiä sinua, -
joten sanoimme, että voisimme etsiä sinut.
Tulepas nyt. Tule tänne, nopeasti.
Meidän pitää viedä sinut siihen sairaalaan, jotta näet vanhempasi.
Monet lapset eivät mene vieraaseen autoon yksin, mutta kun minä olin jo siellä...
Hyvä poika. Väisty, San.
- Se teki sen helpommaksi. - Pidä kiinni.
- He katsoivat minua ja ajattelivat, että... - Meillä on pitkä matka edessä.
- Jos hän on turvassa... - Ja menemme vauhdilla.
Niin minäkin olen.
Joka kerta, kun he tulivat autoon, -
niin halusin vain kuolla.
Heti kun tulimme maatilalle, he joutuivat häkkiin.
Oletteko nälkäisiä?
Vahdi ovella, Sanford! Hei! Vahdi ovella!
Mikä hätänä? En minä satuta teitä.
Pelkäättekö, että satutan teitä? En minä satuta teitä.
Tule tänne! En koskaan satuttaisi teitä.
Joinakin päivinä hän tappoi heidät heti.
Toisina päivinä hän odotti, -
haki muutaman lisää, -
kunnes heitä oli neljä tai viisi.
- Noin. Mitä ei? - Ei!
Tule!
Sanford, vahdi sitä ovea!
Hän jätti joskus -
heistä yhden tai kaksi hädin tuskin henkiin.
Hän sanoi: "Lopeta heidät, San.
Lopeta heidät tai minä lopetan sinut."
Ja minä tein sen.
Minä tapoin heidät.
Voi luoja, minä tapoin heidät!
Voi luoja!
- Hei. - Mitä?
Katso minua.
Ne lapset.
Luuletko, että tunnistaisit heidät, jos näkisit heidän kuvansa?
En tiedä.
Ehkä.
En ole päivittänyt näitä aikoihin, mutta silti...
Katso nämä läpi.
Jos tunnistat heistä ketään, laita kuva pöydälle.
Olen pahoillani.
- Voi luoja. - En halunnut, hän pakotti.
Voi paska.
Tämä tässä. Katso minua.
Oletko varma?
Olen varma.
- Jeesus Kristus. - Voi luoja.
Voi helvetti.
- Hän valehtelee. Alkaako sinulla pää pehmetä, Les? - Kaksikymmentä lasta.
Hän leikkii kanssasi. Hän tietää olevansa pulassa, joten hän keksii tarinan, -
miksi hänen täytyi jäädä maahan.
Kaikella kunnioituksella, en usko sitä. Ette nähnyt häntä. Hän on kauhusta jäykkänä.
Hän valitsi Collinsin pojan. Löysimme hänet, muistatko? Etkö ole lukenut uutisia?
- Tai ehkä oletkin? - Voisitteko vain kuunnella minua?
- Olen pahoillani, ylikomisario, mutta hän on täällä taas. - Kuka?
- Pastori Briegleb. Kysyy Christine Collinsista. - Käske hänen poistua poliisiasemalta, -
- tai pidätän hänet rauhanhäirinnästä. - Yritin. Hän sanoi, ettei lähde. Hän tai hänen ystävänsä.
Mitä?
Mitä helvettiä?
Jeesus!
- Voi hyvä luoja. - Ylikomisario?
Ybarra? Kuuntele minua. Tule takaisin heti paikalla.
Osaston ohjesäännön mukaan kaikki väitetyt henkirikokset tutkitaan.
- Nämä ovat lapsia. - Minä määrään osaston ohjesäännön.
Tulet heti takaisin sen lapsen kanssa.
Et puhu kenellekään ja tuot sen lapsen. Et kenellekään!
- Ylikomisario Jones. - Pojat.
Mitä olette tehnyt Christine Collinsille? Älkääkä yrittäkö valehdella itseänne ulos tästä, -
sillä useat hänen naapureistaan näkivät hänet vietävän pois poliisiautolla.
Rouva Collins on otettu huostaan henkisen romahduksen takia.
- Minkä johdosta? - Hän saa parasta mahdollista hoitoa ja siinä kaikki.
- Seuraava. - Liikettä.
- Miksi? - Lääkitys.
- Millainen lääkitys? - Sellainen, joka sopii sinulle. Auttaa rentoutumaan.
- En tahdo rentoutua. - Voimme pakkosyöttää sinut, jos tahdot sitä!
- En tiedä, mitä tuo on! Tohtori Steele? - Ymmärrän. Tule.
En tahdo mitään outoa lääkettä. Minussa ei ole mitään vikaa. En tarvitse lääkitystä.
Teissä ei ole mitään vikaa.
- Ei mitään vikaa? - Ei.
- Olette kunnossa. - Niin olen.
Sitten teillä ei pitäisi olla mitään ongelmia tämän allekirjoittamisessa.
Allekirjoittamalla myönnätte olleenne väärässä, kun väititte luoksenne tuotua poikaa vääräksi.
Se myös osoittaa, että poliisi oli oikeassa lähetettyään teidät tänne tarkkailtavaksi -
- ja vapauttaa heidät kaikesta vastuusta. Allekirjoittakaa se. - En allekirjoita tuota.
- En allekirjoita tuota. - Siinä tapauksessa tilanne ei ole edistynyt.
Allekirjoittakaa se, niin pääsette täältä heti huomisaamuna.
En ollut väärässä. Hän ei ole poikani. Poikani on yhä kateissa.
Rouva Collins, alatte kiihtyä.
- En allekirjoita tuota, koska hän ei ole poikani! - Hoitaja!
- Hän ei ole poikani! Poikani on kateissa! - Hoitaja!
- Potilas käy hysteeriseksi! - Ei! Poikani on kateissa!
- Katsokaa, että hänet lääkitään kunnolla! - Ei!
- Lopettakaa! - Avatkaa suunne.
- Varovaisesti! - Nielaiskaa se.
Lopettakaa!
- Peräänny! - Viekää hänet pois täältä.
Pysykää erossa tästä! Tämä ei kuulu teille! Tämä on poliisiasia! Pysykää tästä erossa!
Ettekö ollut mielestänne tarpeeksi hankaluuksissa lain kanssa, kun huorasitte?
Henkilökuntaan kohdistuva väkivalta. Huone 18.
Ei, lopettakaa! Ei, Ei!
Lopettakaa!
Tule, poika.
- Anteeksi. Minä vien hänet. - Mutta minulla on...
Meidän täytyy kuulustella häntä. Kiitos, tule.
Brady, Ross. Teidät on juuri määrätty avukseni. Selitän matkalla.
Kyllä.
Sinun ei olisi pitänyt tehdä sitä.
Halusin. Tuntui hyvältä.
Menetin kaksi lasta katutohtoreille.
Ei vaihtoehtoa.
En saanut mahdollisuutta taistella heistä.
Sinä sait. Älä lopeta.
En lopeta.
He voivat haistaa paskan ja painua helvettiin.
Tuo ei ole soveliasta puhetta rouvalle.
Hemmetti.
Joinakin hetkinä se on juuri sopivaa puhetta.
Niinkö?
Kun ei ole mitään menetettävää.
Ette saisi olla täällä!
Pysy siellä. Tarkistakaa talo ja lato.
- Ei ketään. - Ei täälläkään.
Tuo minulle tuo lapio.
Mennään.
Tule.
Näytät sen minulle.
No, näytä.
Tässäkö? Oletko varma?
- Kyllä. - Kaiva.
Jos hautasit heidät, pystyt kaivamaan heidät ylöskin.
Ala kaivaa.
Kuulit kyllä, kaiva.
Hyvä jumala.
Ilmoita tästä.
Soita kuolinsyyntutkija ja kaikki poliisit 30 kilometrin etäisyydeltä tänne.
Etsintäkuuluta sitten Gordon Stewart Northcott.
Tiedot ovat autossani, mene.
Voit lopettaa.
Voit lopettaa, se on ohi.
Jatkamme tästä.
Jatkamme tästä, se on ohi.
Kaikki hyvin.
Kaikki hyvin, se on ohi.
Kansio.
Yksityisyyttä.
Olet näköjään kieltäytynyt lääkityksestä ja tarvinnut pakkosyöttöä.
Ette ole edistynyt yhtään kuudessa päivässä, rouva Collins.
Joudumme siirtymään vaativampaan terapiaan.
Paitsi jos todistatte voivanne paremmin -
allekirjoittamalla tämän.
Haista paska ja painu helvettiin.
Huone 18.
Haluan puhua johtajan kanssa heti!
- Pyydän. - Kuka on johdossa?
Avaa.
- Olen johtava tohtori. - Tekö olette tohtori, joka pani Christine Collinsin lukkojen taakse?
- Olen pahoillani, puhumme vain omaisille. - Tästä todellakin puhutte. Lukekaa.
Lukekaa.
Lopettakaa.
Rouva Collins, viimeisen kerran. Oletteko valmis allekirjoittamaan sen kirjeen?
En.
Olette vapaa lähtemään.
- Mitä? - Vaatteenne ovat viereisessä huoneessa, voitte vaihtaa ne siellä.
- Viereisessä huoneessa? - Kyllä.
Menkää.
Kristus.
Hoitaja, haluan kaikki paperit, jotka koskevat Christine Collinsia.
Ja haluan nähdä ne heti.
Kaikki. Milloin hän pääsee pois?
Hurrikaani iski West Palm Beachille! Babe Ruth löi 53. kunnarin!
Riversidesta löytynyt murhattuja lapsia! Los Angelesin historian suurin rikos!
Collinsin lapsi oletettavasti kuollut.
Rouva Collins, olen hyvin pahoillani.
Tapanne käsitellä Christine Collinsin tapausta on saattanut osastomme naurunalaiseksi.
Tämä saattaa johtaa jopa siviili- ja rikosoikeudelliseen vastuuseen.
Kukaan ei voinut tietää sen maatilan tapahtumista.
Emme me, kaupungin johto tai paikallinen poliisi.
- En usko Collinsin pojan olleen Winevillen uhrien joukossa. - Ettekö?
En. Neljän muun pojan kuvat näyttivät paljon häneltä.
- Clark on voinut erehtyä. - Ehkä hän erehtyikin.
Mistä päädymmekin olennaiseen kysymykseen: ketä kiinnostaa?
- Anteeksi? - Pormestari tahtoo saada asian päätökseen.
Minäkin tahdon tämän päätökseen.
Seuraavaksi lakkaatte väittämästä, että Walter Collins ei ole murhattuna sillä tilalla.
Koska jos tuomanne poika ei ole Walter Collins, eikä hän ole myöskään kuolleena sillä tilalla, -
missä helvetissä hän on? Ihmiset tahtovat tietää, miksemme ole löytäneet häntä.
Miksi emme tee työtämme kunnolla.
Jos hän on, tai voisi olla, -
murhattuna sillä tilalla, kyselyt loppuvat.
Hetkellinen häpeä, joka teidän on kestettävä.
Ennemmin lyhyt haitta kuin jatkuva ongelma, vai mitä, ylikomisario?
- Kyllä, sir. - Poika on ollut kateissa liki vuoden.
Hänet olisi jo löydetty, jos se olisi mahdollista.
Oli hän sillä tilalla tai ei, hän on luultavasti kuolleena jossakin.
Parempi antaa hänen äitinsä hyväksyä se nyt.
- Kyllä, sir. - Hyvä. Siinä kaikki, ylikomisario.
Jos haluat päättää asian näin, meillä ei ole enää juteltavaa.
- Kerro kunnanvankilalle, että pidämme häntä oikeudenkäyntiin saakka. - En tehnyt mitään.
En ollut edes täällä, kun se tapahtui.
Teeskentelemällä Walter Collinsia sekaannuit poliisin tutkimuksiin kidnappauksesta ja murhasta.
Voimme jopa yhdistää sinut avunannosta rikokseen.
Aika ikävää. Kunnanvankila on paljon pahempi paikka kuin nuorisovankila tai sijaiskoti.
Paljon pahempi.
Ette voi tehdä sitä. Olen vasta lapsi.
Sanford Clark on myös lapsi. Viidentoista. Hän menee vankilaan.
Kaikki murhaajat ja heidän apulaisensa joutuvat vankilaan. Kaikki sen tietävät.
- Vie hänet pois. Tilanne ei ole enää minun käsissäni. - Odota. En tahdo vankilaan.
Todista se.
Tiesin, että Tom Mix -elokuvia tehdään Los Angelesissa.
Ajattelin, että voisin tavata Tom Mixin ja saisin ratsastaa hänen hevosellaan.
Hänen hevosensa nimi on Tony. Tiesittekö sen?
- Kuinka voitte? - Hyvin.
Poliisiauto on vieläkin pihalla. He varmaankin tahtovat nähdä seuraavan liikkeenne.
- Menen kotiin. - Ja sen jälkeen?
Olen miettinyt, mitä he tekivät niille naisille ja Walterille.
Sanoin hänelle aina: "Älä koskaan aloita tappelua, vaan lopeta se."
Tätä taistelua en aloittanut, mutta aion lopettaa sen.
Rouva Collins, tällä hetkellä olette riittävän näkyvä persoona -
saadaksenne jopa poliisin epäröimään jahtaamistanne, -
mutta tilanne voi muuttua nopeasti, jos he tuntevat asemansa uhatuksi.
Erittäin nopeasti.
Mitä he aikovat tehdä minulle?
Heillä ei ole mitään.
Menen kotiin.
VANCOUVER, KANADA 20. SYYSKUUTA, 1928
- Hei, sisko. - Gordon.
En tiennyt, että olet kaupungissa.
Ajattelin yllättää sinut. Onko siitä haittaa?
Ei tietenkään. Tule sisään.
- Missä pieni siskontyttäreni on? - Hän meni kaupungille.
Hänen pitäisi tulla takaisin iltaan mennessä. Bob on täällä.
Hyvä. Olinkin juuri kysymässä, voisinko viipyä pari päivää?
Viipyä?
Voisinko käyttää kylpyhuonetta? Minulla on pitkä matka takana ja olisin suihkun tarpeessa.
Totta kai.
Kiitos.
Oliko se hän? Mene naapuriin. Soitan poliisit. Pidä kiirettä.
Keskus. Minne voin yhdistää teidät?
- Hän on yläkerrassa. - Kiertäkää toiselta puolelta. Saartakaa hänet.
Rouva Collins, tahdon teidän tapaavan ystäväni, herra Hahnin.
Rouva Collins, syvimmät osanottoni menetyksenne johdosta.
Voimmeko tulla sisään?
Arvostan ajatustanne, mutta he eivät ole vielä löytäneet...
Tunnistaneet poikani jäänteitä.
Se ei muutu koskaan helpommaksi.
Menetin tyttäreni poliolle viisi vuotta sitten.
Ajattelen joka päivä, että minun olisi pitänyt kertoa Claudinelle.
Sitten muistan, ettei hän ole enää täällä.
Istuutukaa.
Olen ollut puhelinyhteydessä koko aamun -
poliisikomission ajanvarauksen kanssa.
He eivät kutsu minua todistamaan. Se ei ole kuulemma tarpeellista.
Tiedän. Lähteeni kertoivat, että poliisikomissio -
aikoo esittää, etteivät Jones ja LAPD tehneet mitään väärin, -
ja että todelliset syylliset ovat lapsi sekä te, -
koska olitte hankala ja pakotitte heidät panemaan teidät turvaan itsenne takia.
Sitten minun pitänee palkata asianajaja ja nostaa siviilikanne.
Kävin kaupungin parhaan asianajajan juttusilla. Hän on voittanut kaupungin neljä kertaa.
Valitettavasti meillä ei ole varaa palkata häntä.
- Ymmärrän. - Siksi teenkin tämän ilmaiseksi.
Olisi kunnia puolustaa teidän kunniaanne, rouva Collins.
En ole 15 vuoden urani aikana nähnyt kovempaa taistelijaa kuin te.
Taistelu, joka on selvästi väärän oikeudenpäätöksen takia.
Kiitos.
- Tervehdys. Kuinka voin... - Nimeni on S.S. Hahn -
ja minulla on oikeuden määräys vapauttaa välittömästi naiset, -
joita pidetään täällä koodin 12 nojalla, -
joka on vain tekosyy heidän pitämisekseen täällä.
Olen pahoillani, mutta vastaava lääkäri tulee vasta huomenna...
Kerron selkeämmin. Joko haette ihmiset, jotka ovat oikeuden määräyksessä -
tai löydätte itsenne kaltereiden takaa ilman avainta.
- En voi valtuuttaa... - Rouva, astukaa syrjään.
- Herra Northcott, kommentteja pidätyksestänne? - Kuinka voitte?
Voin hyvin.
Olen ollut oikein mukavalla lomalla.
Poliisi järjesti paljon mukavaa ohjelmaa.
Miten vältitte kiinnijäämisen?
En välttänyt.
Sain vasta äsken tietää, että minua jahdataan. En edes yrittänyt pakoilla.
- Matkatavaroissani on yhä nimikirjaimeni. - Tiesittekö, miksi poliisi jahtasi teitä?
En, mutta olisi varmasti ollut hyvä idea pysyä kaukana siitä syystä.
Haluatteko sanoa jotain vanhemmille, joiden lapset murhasitte?
En kommentoi.
Pormestari Cryer. Odottamaton vierailu.
Kuten nämäkin. Haasteita, kutsut valaehtoisille todistuksille, kuulusteluja.
Näistä saamme kiittää herra Hahnia sekä hänen uusinta asiakastaan, Christine Collinsia.
Älkää katsoko turhan tarkasti niitä. Omat versionne ovat tulossa.
Valtuusto haluaa myös tutkia asian välittömästi.
- Perhana. - Tämän piti kadota.
Nyt on vaalivuosi. Minulla ei ole varaa tähän.
Se katoaa kyllä. Olen ohjeistanut ylikomisario Jonesin hoitamaan asian.
Pelkäänpä, että luovuttaminen ja toteaminen, että hän teki virheen, ei ole riittävää.
Jos vedämme hänet hetkeksi pois kuvioista, -
voisi se auttaa rauhoittamaan tilannetta, kunnes kuulustelut ovat ohi.
- Mitä tapahtuu? - Etkö ole kuullut?
- Suurin protesti, jonka olen nähnyt. - Vai protesti.
Collinsin naikkosen takia. Voitteko uskoa?
- Herra Harris. - Tutkimattomat ovat Herran tiet, rouva Collins.
Todellakin.
24. ELOKUUTA, 1928
Hyvät naiset ja herrat, saisinko huomionne?
Tässä salissa on enemmän ihmisiä kuin koskaan.
Siksi pyydänkin teitä käyttäytymään asiallisesti.
Olemme täällä saadaksemme selville tämän tapauksen tapahtumat.
Jokaista kuullaan, vaikka meidän pitäisi olla viikko täällä.
Herra Thorpe, en havaitse poliisikomission jäseniä.
Onko täällä ketään poliisiosastolta?
Onko päällikkö Davis paikalla?
Onko ylikomisario Jones paikalla?
Rouva Collins, voisitteko käydä käytävän toisella puolella kanssani hetkeksi?
Teidän pitäisi nähdä jotain.
En haluaisi lykätä heti, mutta muutama puhelu tuskin on pahitteeksi.
Poliisi päätti, että tämä juttu olisi paras jättää kirjaamatta -
välttääksemme saman kaaoksen, joka on toisella puolen katua.
Rouva Collins. Olen Leanne Clay.
- Tässä on mieheni, John. - Hei.
Halusin vain esittää osanottoni.
Se oli jo kauheata, mitä koimme odottaessamme tietoa Davidista, -
mutta vielä tämäkin. Se, mitä poliisi teki teille, ei ollut oikein.
Ei lainkaan oikein.
Nouskaa.
- Istukaa, olkaa hyvät. - Oikeudenpalvelija.
Terve.
Luin lehdestä teistä.
On teillä sisua, kun tuolla tavalla nousitte poliisia vastaan.
Vastaaja nouskoon.
Gordon Stewart Northcott, teitä syytetään kolmesta murhasta, -
sekä 17 muusta syyttäjän toimiston esittämästä syytekohdasta.
Miten vastaatte?
Syytön, teidän korkeutenne.
Herra Northcott, voitte istuutua.
Takuita ei myönnetä vastaajan matkustusmieltymysten vuoksi.
Alustava oikeudenkäynti käydään huomisaamuna.
Poika, Walter Collins, ilmoitettiin kadonneeksi 10.3.1928.
Käynnistimme maanlaajuiset etsinnät. Saimme elokuun 18. päivä sähkeen, -
että tuntomerkkejä vastaava poika olisi löytynyt DeKalbista, Illinoisista.
Kuulusteltaessa hän myönsi olevansa Walter Collins.
Silloin järjestimme hänet kuljetettavaksi takaisin Kaliforniaan.
- Jossa rouva Collins sanoi teille, ettei hän ollut Walter. - Kyllä.
Collins kiisti Walterin henkilöllisyyden siitä huolimatta, vaikka todisteet osoittivat muuta.
Myöhemmät todisteet osoittivat kuitenkin Collinsin olleen oikeassa.
Mikä sai teidät lähettämään Collinsin psykologiseen arviointiin?
Oliko poika oikea vai ei, ei liittynyt päätökseeni mitenkään.
Arvioinnin aikana Collins käyttäytyi oudosti. Hän oli usein etäinen ja tunteeton.
Eritoten tavatessaan löytämämme pojan sekä jatkokeskusteluissamme.
Lähetin Collinsin häiritsevän käytöksen takia -
Los Angelesin sairaalan mielisairaiden osastolle.
Tuosta noin vain. Napsautitte sormianne ja heititte terveen naisen hullujenhuoneelle!
- Häntä ei heitetty. - Perheet ovat tässä osavaltiossa vaarassa, -
koska ylikomisario voi pidättää naisen ja viiden minuutin päästä -
- heitättää hänet hullujenhuoneelle! - Collinsia ei viety väkisin.
Häntä ei viety väkisin!
- Mitä sanoitte, ylikomisario? - Hänet saatettiin, ei viety väkisin.
Väkisin tai saatettiin. Tekotavalla ei ole väliä, ylikomisario.
Mutta sillä on, että Collins vangittiin ilman pidätysmääräystä.
Pitelen jäljennöstä, jossa Collins todettiin valaehtoisesti mielisairaaksi jutussa -
Kalifornian osavaltio vastaan Christine Collins.
- Kuka allekirjoitti määräyksen? - Minä allekirjoitin.
Ymmärsinkö nyt oikein?
Nainen passitettiin mielisairaalaan ilman pidätysmääräystä, koska sitä ei ollut.
Kun se vihdoin päivien päästä tehtiin, sitä ei tarvinnut allekirjoituttaa tuomarilla, -
koska Collins oli jo mielisairaalassa!
- Onko asia näin, ylikomisario? - Teknisesti ottaen, kyllä.
Erikoiset toimenpiteet olivat välttämättömiä, koska käsittelimme erikoista tapausta.
Oliko meidän vikamme, että meitä hämäsi poika, joka väitti olevansa Walter Collins? Ei ollut.
Kuka ei olisi epäillyt Collinsia hulluksi hänen väitteidensä ja häiritsevän käytöksensä takia?
- Koska hän kyseenalaisti teidät? - Ei, koska Collins ei kuunnellut!
Hän oli uppiniskainen.
Collins yritti itse ottaa ohjat käsiinsä, eikä jättää niitä konstaapeleille!
- Kun kansalaistottelemattomuus alkaa... - Collins taisteli poikansa elämästä!
Pojan, joka ehkä oli vielä elossa, kun tuhlasitte aikaa ja kiistitte tehneenne mitään väärin!
Loppujen lopuksi siinä tapahtui niin, eikö niin?
Samaan aikaan, näiden tapahtumien aikana, -
Walter Collins murhattiin raa'asti -
muiden 19 pojan kanssa -
Northcottin tilalla, Winevillessä.
Onko tämä totta, ylikomisario?
Kyllä se on.
Ei muuta kysyttävää.
Suurien ponnistelujen jälkeen onnistuimme tunnistamaan pojan, -
joka sittemmin vastasi monesta murheesta, Arthur Hutchinsiksi. Hän on kotoisin Iowasta.
Tapahtumien ja miehen, jonka epäiltiin murhanneen oikean Walter Collinsin, -
pidätyksen myötä selvitimme kaksi Los Angelesin historian suurinta mysteeriä.
Toivon, että arvoisa lehdistö antaa yhtä paljon palstatilaa hyville tekemillemme asioille, -
kuin huonoille, jotka tehtiin harvinaisissa olosuhteissa.
Arvoisat herrat, sallikaa minun esitellä teille pojan oikea äiti. Rouva Janet Hutchins.
Arthur.
- Toivottavasti hänestä ei ollut vaivaa. - Ei ollenkaan.
Otetaanko kuva, kaverit?
Rouva Hutchins. Rouva Collins, nainen jonka luona hän oli, halusi pojan saavan nämä.
- Vaatteet, joita hän antoi pojan pitää. - Kiitos.
Eikö olekin hienoa, Arthur? Kiitä mukavaa poliisia.
En halua niitä. Anna vaatteet jollekin muulle.
- Pikkuvanha kaveri, vai mitä? - Se on poliisin vika, ei minun.
He sanoivat, että olen Walter Collins, en minä! Se ei ollut minun ideani!
Niin. Syyttäkää poliisia omista virheistänne.
Sitä on nähty paljon viime aikoina. Huolehdi itsestäsi, Arthur! Turvallista matkaa.
Selvä, kaverit. Siinä tarpeeksi tälle päivälle.
Oli maaliskuun kymmenes, ja kun tulin kotiin töistä, -
yhdeksänvuotias poikani Walter oli kadonnut.
Ylikomisario Jones toimi tiedon mukaan, jonka uskoi olevan totta.
Walter Collinsilla oli hammaslovi.
Tuo lapsi ei ollut koskaan luokkahuoneessani. Sen voin vannoa.
Luotamme, että hyvät ystävämme poliisilaitoksella -
näyttävät meille ihmiset, jotka käyttäytyvät -
sosiaalisesti epähyväksytyllä tavalla.
Noin 10 senttiä lyhyempi kuin Walterin viimeisin merkki.
Jotkut näistä kuvista näyttävät, -
mitä Sanford Clark kertoi minulle.
Sen, että hän auttoi tappamaan nämä lapset.
Kiitos, etsivä. Valamiehistön jäsenet, -
pyydän teitä katsomaan tarkkaan näitä kuvia.
Ne vahvistavat varmuudella -
näiden kamalien rikosten olosuhteet ja luonteen.
Olen täällä, pastori.
Kun Walter oli täällä, kävelin hänen huoneensa ohi hänen nukkuessaan.
Ja vaikka en nähnyt tai kuullut häntä, -
pystyin tuntemaan hänet.
Siksi en usko, että Walter on kuollut.
Voin yhä tuntea hänet.
- Rouva Collins... - Ei. Tiedän, mitä poliisi sanoi.
Mutta sitä paikkaa ja ruumista -
ei voitu kunnolla tunnistaa.
Ja ehkä lapsi teki virheen valitessaan Walterin kuvan.
Ymmärrän, ettette halua hyväksyä tätä.
Millainen äiti haluaisi?
Mutta mielestäni teidän täytyy jatkaa eteenpäin -
ja aloittaa alusta itsenne vuoksi.
Lapsenne haluaisi teidän jatkavan.
Ehkä.
Ehkä Walter haluaa, että jatkan hänen etsimistään.
Ehkä hän on jossain odottamassa minua.
Uskon, että hän odottaa, rouva.
Hän odottaa paikassa, mihin me kaikki menemme -
jonakin päivänä rakkaidemme luokse.
Ja sinä päivänä Walter tietää, että koko tänä aikana -
teitte todellakin kaiken, minkä pystyitte, rouva Collins.
Kaiken.
- Meidän pitäisi mennä, rouva. - Hetkinen.
Kokous julistetaan alkaneeksi.
Tämä komitea on kuullut kaikki lausunnot, -
ja esitettyjen faktojen valossa -
ehdotamme ylikomisario Jonesin lomautusta pysyväksi.
Järjestystä saliin! Pyydän.
Herra valamiehistön puheenjohtaja, onko valamiehistö tehnyt päätöksensä?
Olemme, herra tuomari.
Vastaaja nouskoon.
Toiseksi tutkitaan tarvittavia vaiheita muutokseen, -
joka koskee nykyisiä lakeja ja käytäntöjä, joissa kansalainen -
tästä kaupungista voidaan tuomita -
läänin mielenterveyslaitokseen.
Voitte lukea tuomion.
"Valamiehistön jäsenet pitävät vastaajaa, Gordon Stewart Northcottia -
syyllisenä kaikkiin syytöksiin ensimmäisen asteen murhista."
Ihmisten luottamus poliisilaitokseen -
voidaan saavuttaa vain poliisipäällikön erottamisella, -
jota tämä komitea suosittelee. Kokous on päättynyt.
Haluaako vastaaja antaa lausunnon ennen tuomion antamista?
Haluan tehdä selväksi, -
etten saanut kertaakaan oikeutta teiltä, herra tuomari.
Tai tältä oikeudelta.
Ainoa, joka on jonkin arvoinen täällä, on hän.
Koska hän on ainoa, joka ei puhunut minusta pahaa lehdistölle.
Vain hän ymmärtää, millaista on tulla poliisin lavastamaksi -
- jostain, mitä et ole tehnyt. - Selvä, nyt riittää.
Ja tulla heitetyksi koloon mädäntymään, unohtumaan -
ja kuihtumaan, eikö niin? Eikö niin?
En murhannut poikaanne, rouva Collins.
- Nyt riittää! - En koskaan satuttaisi Walteria.
Rauhoita asiakkaasi tai sidon hänet ja panen suukapulan!
Hän on enkeli. Irti minusta!
Istu alas.
Gordon Stewart Northcott, -
oikeus on päättänyt siirtää teidät San Quentinin vankilaan, -
jossa teitä pidetään eristyssellissä kaksi vuotta.
2. lokakuuta 1930 asti.
Sinä päivänä teidät hirtetään.
Jumala armahtakoon sielunne.
30. SYYSKUUTA, 1930
- Sopiiko kymmenen minuutin tauko? - Tietysti
Jonakin päivänä voisit todella pitää sen tauon.
- Se voisi olla hyväksi sinulle. - Katsotaan.
Täällä on Christine Collins. Soitin eilen.
Onko teillä ollut aikaa selata arkistoa ja etsiä poikaani Walter Collinsia?
Ymmärrän. Jos teille sopii, soitan takaisin kuukauden päästä. Paljon kiitoksia.
Rouva Collins. - Olin vain...
Tiedän.
Itse asiassa juuri siksi halusinkin nähdä teidät.
Se koskee Walteria. Me...
Saimme todella oudon sähkeen.
- Keneltä? - Gordon Northcottilta.
- Hän haluaisi tavata teidät. - Miksi?
Hän tietää teidän etsivän yhä poikaanne, ja ennen kuolemaansa...
Hän myöntää valehdelleensa, kun kielsi tappaneensa Walterin.
Christine, hän on viimein valmis myöntämään tekonsa.
Hän kertoo totuuden kasvotusten, jos menette hänen luokseen, -
jotta voitte jatkaa elämäänne ja saada rauhan asian suhteen.
Kuten tiedätte, hänet teloitetaan ylihuomenna San Quentinissa, -
joten teillä ei ole paljon aikaa.
Järjestelyt veivät minulta lähes koko aamun.
Kävi ilmi, että olette ensimmäinen nainen 30 vuoteen, jonka osavaltio päästää vierailemaan -
sarjamurhaajan luona teloitusta edeltävänä päivänä.
- Pärjäättekö, rouva? - Kyllä.
Olemme ovella.
20 minuuttia.
Teillä ei taida olla tupakkaa?
Herra Northcott, pyysitte minut tänne.
Sanoitte, että jos tulisin, kertoisitte totuuden pojastani.
Olette oikeassa. Niin minä sanoin.
En uskonut teidän tulevan.
Ja nyt...
Ja nyt mitä?
En odottanut teidän...
En halua nähdä teitä.
- Ettekö halua nähdä minua? - En. En pysty tähän.
En halua, enkä voi puhua teille huomisen takia.
On helppoa lähettää sähke.
Kun on täällä kasvotusten...
- En pysty kertomaan teille haluamaanne. - Miksi ette?
Koska en halua mennä helvettiin valhe huulillani.
Kaduin tekoani -
ja pyysin Jumalalta anteeksiantoa, ja tietääkseni Hän antoi anteeksi.
Olen ollut todella hyvä sen jälkeen.
Mutta jos valehtelen tai teen syntiä nyt...
Aikani täällä loppuu, enkä saa anteeksi uudestaan.
Ja voitte olla varma, etten mene helvettiin.
Herra Northcott, pyysitte minut tänne.
Herra Northcott, katsokaa minua.
Tapoitteko poikani?
- En tiedä, mistä puhutte. - Tiedätte kyllä.
Tapoitteko poikani?
Sanoin jo, etten halua puhua teille nyt.
Tapoitteko poikani?
- En tiedä. - Ettekö tiedä tai muista? Tapoitteko poikani?
- En tiedä. - Vastatkaa minulle!
- En tiedä nimiä. - Tapoitteko poikani?
- Päästä irti minusta. - Tai mitä?
- Tapoitteko poikani? - En tiedä.
Tapoitteko poikani? Tiedätte hänen nimensä!
Kutsuitte häntä enkeliksi! Tiedätte hänen nimensä!
- Tapoitteko poikani? - He itkivät vanhempia hakemaan heidät ja...
- Vastatkaa minulle! - Tai mitä?
- Mitä aiotte? Aiotteko satuttaa minua? - Toivottavasti joudutte helvettiin.
- Tapoitteko poikani? - Vartija!
- Rouva, pyydän. - Toivottavasti joudutte helvettiin!
Olen pahoillani, rouva.
Tapoitteko poikani?
"Gordon Stewart Northcott, teidät on tuomittu murhasta.
Rangaistus siitä on hirttokuolema.
Ei ole määrätty lykkäystä tai armahdusta, -
joten teloitus pannaan täytäntöön, kuten Kalifornian lait määräävät."
Onko viimeisiä sanoja?
Ei.
Ei mitään.
Pysyin kuivilla tunnustuksen jälkeen, herra pastori, kuten lupasin.
Sattuuko se?
Ei niin nopeasti, pyydän.
Älkää pakottako kävelemään niin nopeasti!
Pyydän.
En halua.
Kolmetoista askelmaa!
Mutten astunut jokaiselle, paskiaiset!
En astunut jokaiselle!
Pyydän!
Rukous. Pyydän.
Jumala!
Joku, pyydän!
Lausu minulle rukous!
Jumala! Ei!
Jouluyö, -
juhlayö.
Päättynyt -
kaikk' on työ.
Kaks vain valveill' -
on puolisoa.
27. HELMIKUUTA, 1935.
Pidämme juhlat asunnollani Oscareitten kunniaksi.
- Tuletko? - Minulla on töitä tehtävänä.
- Tule nyt! - Te räjäytitte puhelinlinjat Baltimoreen.
Jonkun täytyy korjata ne. Pitäkää hauskaa, minulla on radio.
Selvä.
- Oletko varma? - Kyllä, pitäkää hauskaa. Öitä.
Kuulkaa, minä todella...
Hei, Ben.
Tapaan muutaman ystävän päivällisellä.
He näyttävät elokuvajuhlat ravintolalla.
Pitäisi tulla melkoinen ilta.
Olisin iloinen, jos tulisit.
Minulla on paljon töitä jäljellä.
Hyvää yötä.
Ben.
Veikkaan kahdella dollarilla, että Tapahtuipa eräänä yönä on paras elokuva.
Taidan olla ainoa, joka luulee sen voivan haastaa Kleopatran.
Jos se voittaa, tulisitko huomenna päivälliselle?
Sovittu, Christine. Nähdään.
Soitan, jos elokuvasi voittaa.
Olen täällä.
Pettävä varjo, Kleopatra.
- Yliarvostettu. - Ja Tapahtuipa eräänä yönä.
Clark Gable, Claudette Colbert. Lopetan puheenvuoroni.
Saisinko kirjekuoren?
Voittaja on Tapahtuipa eräänä yönä.
Tiesin sen.
- Minä tarjoan päivällisen. - Onko siellä Christine Collins?
Kyllä.
Täällä on rouva Clay. Muistatteko minut?
Tietenkin muistan teidät.
Minun oli pakko soittaa heti. Poliisi soitti juuri.
He löysivät pojan, Christine!
- Missä hän on? - Lincoln Heightsin piirissä.
- Lähdemme juuri. - Tulen sinne.
Täällä.
Halusin mennä sisään, mutta on kuulemma tärkeää kuulustella häntä ensin.
- Ovatko he varmoja? - Kyllä ovat.
Vielä tärkeämpää, minä olen.
Hän on David, poikani. Hän on elossa.
- Hänet löydettiin Hesperiasta. - Kävelit kotiin koulusta.
He sanoivat tarvitsevansa apua koiran etsinnöissä.
Mitä tapahtui, kun nousit autoon?
Ajoimme kauan ympäriinsä, kunnes päädyimme maatilalle.
Tule, Davy.
- Älä pane vastaan! - Oliko siellä muita poikia?
Oli. Viisi, muistaakseni.
Siitä on kuitenkin pitkä aika.
Hei, pojat. Tässä on Davy. Tiedän, että saatte hänet tuntemaan...
- Turpa kiinni! - Puhuitko heidän kanssaan?
- Muistatko heidän nimiään? - Muistan.
Kaksi heistä oli veljeksiä. Heidän sukunimensä taisi olla Winslow.
Vanhin oli Jeffrey.
Sekä Walter.
Walter?
- Kyllä. - Muistatko hänen sukunimeään.
Collins.
Walter Collins.
Miten muistat hänen koko nimensä, vaikket muista kaikkien muiden nimiä?
Tapahtumien johdosta. Walter ja Jeffrey juttelivat.
- He tarkkailivat ympäristöä, ja löysimme aidasta rispaantuneen kohdan. - Ole varovainen!
Ehkä tarpeeksi, että mahtuisimme pakenemaan.
Päästyämme läpi hajaudumme eri suuntiin. Onko selvä? He eivät voi napata kaikkia.
Siitä syntyisi paljon meteliä.
Hiiren hiljaa. Pääsitkö?
Jos se ei olisi riittävän iso, jäisimme jumiin.
Auta! Kiirehdi!
Jalkani jäi jumiin! Auta minua, ole kiltti!
Hän on tulossa!
Jalkani!
- Hän on tulossa! - Nopeasti, juokse!
Mitä helvettiä te pojat...
Voi luoja!
Takaisin siitä! Pysähtykää!
Lopeta!
Tarkista muut! Pysähtykää, helvetti soikoon! Pojat, tulen peräänne!
Perkele!
Löydän teidät, missä olettekaan!
- He eivät ole siellä! - Tule autoon!
Löydän teidät kyllä! Perhana soikoon!
Hyppää autoon, Sanford!
Sen jälkeen en nähnyt ketään heistä.
- Et siis tiedä, saatiinko kumpaakaan heistä kiinni? - En.
Tiedän vain, että ellei Walter olisi tullut auttamaan minua, -
en olisi varmaan koskaan päässyt pois sieltä.
- Mitä sen jälkeen tapahtui? - Pysyin pois pääteiltä, -
kunnes näin junan pysähtyvän, ja nousin siihen.
Mikset kertonut kenellekään tapahtuneesta?
Olin peloissani. Ajattelin heidän tulevan minun tai vanhempieni perään.
Joten pysyin vaiti asiasta.
Olin omillani, kunnes sain ilmaisen aterian naiselta, neiti Lansingilta.
Kerroin olevani orpo.
Hän sanoi, että voisin jäädä.
Ja niin teinkin.
Herään joka yö kuvitellen, että he ovat ikkunani takana.
Sitten kuulin poliisin puhuvan radiossa maatilan tapahtumista.
- Ja ajattelin: "En voi palata nyt." - Miksi?
- Mikset? - Koska en kertonut kenellekään tapahtuneesta.
Pelkäsin ihmisten syyttävän minua niistä kuolleista lapsista.
Joten pysyin piilossa.
Mikä sai sinut tulemaan esiin kaiken tämän ajan jälkeen?
Miksi tulit esiin nyt?
Kaipaan äitiäni.
Kaipaan isääni.
Haluan mennä kotiin.
Oletko kunnossa?
Rakastan sinua.
En voi uskoa. Viisi vuotta, tapaus suljettu, kaikki luulevat hänen kuolleen, mutta ei.
Se on Walterin ansiosta.
Poikanne teki rohkean teon, rouva Collins. Teidän pitäisi olla ylpeä hänestä.
Niin olenkin.
- Ajatteletko hänen olevan yhä elossa? - Miksi en?
Kolme poikaa pakeni sinä iltana, etsivä. Ja jos yksi pääsi kuiville, -
voi muutkin tai osa heistä olla.
Ehkä Walter on jossain samojen pelkojen kera.
Peloissaan kotiinpalaamisesta ja itsensä näyttämisestä tai ongelmiin joutumisesta.
Joka tapauksessa se antaa minulle jotakin, mitä minulla ei ollut ennen tätä päivää.
- Eli? - Toivoa.
Tutkinnan johdosta ylikomisario Jones hyllytettiin, päällikkö Davis alennettiin -
ja pormestari Cryer päätti jättäytyä pois seuraavista vaaleista.
Pastori Briegleb käytti radio-ohjelmaansa paljastaakseen poliisien rikkeitä ja korruptiota.
Wineville muutti nimensä Mira Lomaksi päästäkseen eroon skandaalista.
Christine Collins ei koskaan lopettanut poikansa etsimistä.